om jeres eget liv, er mere værd end jeres kammeraters?
I så fald, hvorfor?
Vores kroppe er ikke vores ejendel alene
men også vores lands.
Vores land
og først og fremmest Førerens.
Og hvad?...hvad kan være bedre, end at ende vores liv,
med en heltedød?
Siegfried Gladen,
vores nation takker dig
og forsikrer, at du aldrig bliver glemt.
Længere ned!
Det kan ikke være rigtig!
Man kan altid klare mere end man tror.
Lad ikke trætheden overmande jer!
Op og stå!
Unge mænd,
i dag skal vi springe højdespring,
min favorit idrætsdisciplin.
Det kræver absolut kropskontrol,
mavemusklerne skal være hårde som et bræt
Hvis I bøjer jer ved taljen,
opnår I absolut ikke noget.
Hård som et bræt.
Hvem vil afprøve?
Kom her, bokse-dreng.
Hård som et bræt. Slå alt hvad du kan.
Nå? Slå mig....
Godt,
Stil jer i række til det første spring!
Det var modig af dig.
Vil du med mig hjem på søndag?
Min far fejrer sin fødselsdag.
- Heil Hitler, unge hr. Stein. - Heil Hitler, Johan.
Albrecht, endelig. Godt at se dig.
Friedrich? Jeg har hørt så meget om dig. Velkommen.
- Tak for invitationen. - Ingen grund til at takke.
- Mor. jeg... - Fortæl mig det senere, kære...
Kom. Vis mig dit værelse.
Ikke værst.
Ja, alting var her i forvejen...
- I hele huset? - Ja.
Hurtig, hurtig hurtig!
Mange tak, jeg er helt rørt.
Tillykke med fødselsdagen.
God aften, far. Hjertelig tillykke med fødselsdagen.
Tak, Albrecht.
Du er blevet tyndere. Dyrker du nok sport?
Ja naturligvis.
Det her er Friedrich.
- Du ved... - Naturligvis.
Jeg har hørt meget om dine bokseevner.
Hjertelig velkommen.
Kære Heinrich,
på vegne af dine gamle kammerater. ønsker vi dig nok en gang det bedste,
samt en god start i Warthegau.
Jeg håber du kan få ryddet op i deres rod!
Skål Heinrich!
Kære far,
Jeg har skrevet et lille fødselsdags-digt til dig.
Det lyder sådan her:
Først...
Tak, Albrecht. Mange tak. Jeg vil lytte til det senere.
Kære Franz,
parti-kammerater,
Tak for denne storslåede fest.
Lad mig sige,
at den opgave jeg er blevet tildelt,
fylder mig med stolthed.
Jeg ved, at jeg ikke ville være blevet tildelt opgaven af Berlin.
Nogle herrer, forstår simpelthen ikke mine metoder.
Men i dette land, er det Føreren der bestemmer, ikke bureaukraterne.
Skål! Carl. Willhelm. Franz.
Hvordan forløber jeres kamptræning?
- Godt. - Albrecht skal være Waffen SS officer.
Ah, så er kropslig styrke alligevel ikke alt...
Altså, du er ham bokseren, ikke sandt?
Og han er i perfekt fysisk form, har jeg hørt.
- Er det sandt? - Måske kan du vise os dine evner?
En fremragende idè!
Mine herrer,
efter middagen, vil jeg invitere jer ned i kælderen, hvor vores unge elite
vil vise os deres færdigheder.
Glimrende idè.
Overraskelse, ikke sandt?
- Jeg træner i fritiden, for at holde formen. - Klæd jer af!
- Klæde os af? - Ja, I skal vise, hvad I har lært.
- Men Albrecht, han... - Alle tyskere burde lære at bokse.
Og...boks!
Hvad skal det forestille?
Boks rigtigt, du behøver ikke tage hensyn.
Boks rigtigt.
Nej.
Ram mig!
- Nej. - Du skal slå til!
Slå mig nu hårdt, kujon!
Det er meningen du skal kæmpe!
Albrecht!
Du skal ikke bekymre dig. Flot slag.
Genialt.
Hans, en snaps til den unge mand.
Vores land har brug for folk som dig.
Med flere folk af din kaliber på øst-fronten, kunne vi afslutte det kapitel.
Skål!
- Men, hr Gauleiter... - Ingen modsigelser, Heinrich.
- Skal vi, unge herre? - Ja, lad os køre.
Albrecht, hør...
Drej om!
Unge mænd...
Gode nyheder. På grund af intensiveret luft-krig,
har Wehrmacht bedt om assistance fra Napola's elever.
I går meldte hele 8. klasse sig.
De er på vej til at skræmme fjenden!
Og jeg er fyldt med stolthed over
at vores ældste elever
har taget imod udfordringen, og ikke
har valgt, at stikke halen mellem benene.
- Heil Hitler, unge mænd! - Heil Hitler!
I det mindste skal de ikke længere være her...
Hvor lang tid vil du blive ved med at være sur på mig?
Jeg er ikke sur.
Jeg er bange.
For hvad?
Friedrich,
Vågn op.
Hvad sker der?
Det er din far.
Kom så! I geled!
Hr Gauleiter. 7. klasse står til Deres rådighed.
Heil Hitler, unge mænd! Heil Hitler !
Rør.
Unge mænd, vi har et problem
I forgårs ankom en fangetransport til Allenstein.
12 russere flygtede ind i skoven nær Karlstadt.
De overmandede to vagter,
og stjal deres våben.
Ingen kender lokalområdet bedre end jer.
Så jeg be'r om jeres hjælp i aften.
Hvis I vil deltage i denne farlige mission,
og hjælpe med at fange disse afskum.
- Så råb højt: Javel hr Gauleiter! - Javel hr Gauleiter!
Godt, lad os tage afsted!
Hurtigere!
Tag selv ammunitionen.
Skarp ammunition?
Hvad havde du tænkt dig?
At vi skulle fange dem med vores bare næver? Næste.
Afsted, afsted!
Stig ind!
Fremad!
Unge mænd. Gør jeres bedste. Lad dem ikke undslippe.
Jeg vil belønne den mest nidkære enhed
med en fortjenst-medalje.
Lad våbnene!
Afsikr dem!
Afsted i march!
Stands. Stå stille!
Stands!!!
Hænderne op, eller vi skyder!
Der var noget, èn af dem han havde noget i hånden.
Det er jo kun børn!
Forbindinger! Ræk mig dem! Hurtigt!!
- Hvad siger han? - Jeg ved det ikke.
Det hjælper jo ikke! Albrecht !
Det går fint...Slap af... Det skal nok gå...
Han er død.
Du skal ikke kigge.
Kom!
Hvad er der sket her?
Rapportèr.
Fem fanger skudt, da de prøvede at flygte.
- Er det den sidste? - Ja.
Gå til side, Albrecht.
Far, NEJ!!!
Du vover at trodse mig offentligt igen!
- Forstår du det?!! - Ja, far.
Godt gjort, unge mænd.
Kom, der er flere derude.
Også dig! Kom i omdrejninger! Hurtigt!
- Hr Gauleiter, vi... - Jeg troede vi var dus?
Ja naturligvis, Heinrich.
Kom, Albrecht.
Kom så. Videre.
- Tag dig dog sammen! - Skal jeg tage mig sammen??
Er du klar over, hvad vi lige har gjort?
Vi havde ikke behøvet at skyde!
Jeg gav dig ikke ordre til det!
Men din far sagde de var bevæbnet!
Hvad stirrer du på, Hans??
Jeg stirrer ikke på dig.
Jeg ved hvad I tænker...
Se ikke sådan på mig!!!
- Albrecht! - Bliv her.
Det vil ikke nytte noget.
Du, Weimer, var det dig der skød ham?
Hallo, sig noget. Svar på mit spørgsmål.
Jeg spurgte dig om noget.
Er du døv??
- Hold op med det! - Jeg tager mig af det.
Tag jeres våben.
Er I fuldstændig gale?? Det her er en kampindsats!
Stig ind.
Afsted.
Du er heldig med, at det ikke var russerne ikke fik dig.
Du bliver sat fri i morgen.
Og dig, denne vej.
Christoph?
Hold mund, Hefe.
- Jeg vil gerne tale... - Hold så kæft.
Sæt jer!
Tag jeres hæfter frem, I skal skrive en stil om
"Vinterlandskaberne, som en bestanddel af tyske helte-sagaer."
I har en time, starter nu.
Sådan, tiden er gået.
Christoph, stil dig frem og læs op.
Værsågod.
Vinterlandskaberne, som en bestanddel af tyske helte-sagaer.
Det tyske landskab er en meget vigtig bestanddel i helte-sagaer.
Er det sandt, Christoph?
Tidlige fund viser
den enorme rolle, som vinterlandskaber historisk...
Det er nok. Sæt dig.
Albrecht, kom, du skal læse op.
Værsågod.
På trods af det lyder barnligt,
giver vinter og synet af nyfalden sne, os
en følelse af overvældende fryd.
Måske, fordi vi ligesom børn, kommer til at tænke på julen...
I mine drømme, er jeg helten, der redder jomfruen fra dragen.
Ham der befrier verden fra ondskab.
Da vi ledte efter de undvegne fanger i går,
huskede jeg på drengen, der ville befri verden fra ondskab.
Albrecht, det er nok.
Ved hjemkomsten gik det op for mig, at jeg selv er en del af ondskaben...
Den selvsamme ondskab, som jeg ville redde verden fra.
Albrecht, det er nok nu.
At dræbe fangerne var forkert.
- De var ikke bevæbnede, som Stein sagde... - Stop så.
- Vi skød ikke mænd, men hjælpeløse børn... - Ud!!!
Institutionsleder
Hvad har du at sige dertil?
Er du klar over hvilken pinlig situation du har sat mig i?
Jeg tror ikke du er klar over, hvilke privilegier du har her.
Er du klar over hvor meget jeg ville have givet
for at kunne gå på sådan en skole?
Men jeg fik ikke sådan en chance,
da jeg var 16, havde jeg allerede arbejdet i 3 år.
Og du...
Du gør ikke andet end at trampe på alting.
Men det skal være slut nu.
Du skal skrive en stil,
hvori du skriver den rigtige version.
Og jeg forventer, at du
selv melder dig som frivillig til Waffen SS.
Jeg har allerede talt med Borner, brigade-chefen.
Ukraine vil passe dig bedst.
- Det kan jeg ikke. - Hvad?
Jeg kan ikke skrive en ny stil.
I går, skrev jeg hvad jeg virkelig mente.
Jeg skal have den stil i morgen tidlig
ellers slipper du ikke godt fra det her.
Kom. Ud. Du er løsladt.
- Hvad sker der? - Har du ikke hørt det?
Albrecht krænkede sin fars ære i en stil han havde skrevet.
Hvad??
Albrecht!
Hvad er der sket?
Jeg fylder 17 om en uge.
Min far sender mig til øst-fronten.
Desuden skal skrive en stil, der redder trådene ud.
Hvorfor skrev du egentlig den stil?
Jeg kunne ikke have gjort det anderledes.
Hvad mener du med at du ikke kunne...?
Ja, du kunne heller ikke...
Da du slog træneren.
- Det var noget andet. - Nå så?
- Du har ikke hjulpet nogen ved at gøre det! - Jo, jeg har.
Hvem har du hjulpet? Forklar mig lige det. Jeg forstår det ikke!
Jeg har hjulpet mig selv...
Nå så? Du har hjulpet dig selv??
Du har ikke tænkt på andre, vel?
Hva'?! Sig noget!! Hva'?!
Din forbandede egoist!!
Jeg tror det er første gang, far læser noget af det jeg har skrevet...
Hvad vil du så gøre nu?
Jeg ved det ikke.
Stå op! Om 10 minuter skal alle befinde sig ved søen!
Når jeg siger "om 10 minuter",
så ER I ved søen om 10 minuter. Er det forstået??
Godt.
I træder ned i dette hul,
og så svømmer I hen til og stiger op af det andet.
Når det er klaret...vasker man sig, og så videre til morgenmad.
Christoph, du er den første.
Kom nu, det bliver ikke varmere!
Christian og Peter, gå hen til det andet hul.
Tilbage til skolen.
Friedrich, du er næste. Kom!
Albrecht, din tur.
Tjaden, næste.
Albrecht. Albrecht!!
ALBRECHT! NEJ!NEJ!
For svag...
Han var ganske enkelt for svag...
Mindeord.
Kom ind!
Friedrich,
godt at se dig oppe igen.
Jeg vil bede om at få dette trykt i næste udgave.
Mindeord
Nej.
Men,
så bliver han ikke æret.
Kun for folk der er døde for Føreren,
for faderlandet, og for nationen. Der er ingen plads for selvmordere.
Hans forældre føler det samme.
De har faktisk spurgt mig
om jeg har tilgivet dig for at være delvis skyld i hans død...
De føler begge, at
deres søn forandrede sig drastisk, efter at have mødt dig...
Men jeg forsvarede dig.
Vær bare rolig. Jeg ved hvor meget kampen på lørdag,
for skolens ære, betyder for dig.
Et tydeligt bevis på din tiltro
til din Gauleiter. Og din taknemmelighed for den chance
du er blevet givet her.
Tak. Du må gå nu.
Hvordan går det?
Friedrich, det der er sket er forfærdeligt...
Og Albrecht's død, er et stort tab.
Men lige nu handler det om dig og din fremtid...
Der er talentspejdere fra flere sports-skoler blandt publikum.
Tænk på det.
Er alting i orden?
Gør ham færdig!
I kender reglerne.
Ingen dybe slag, ingen nikken skaller. God kamp.
Til jeres ringhjørner.
Boks!
En, to,
tre,
fire...
Boks!
Tag tøjet af! Det hele.
Underbukserne er også vores ejendom.
Træd af.
Skynd dig, Weimer! Kom igang!
Kom så, hurtigt!
Frem til 1945, var der 40 nazistiske uddannelses-forposter
med mere end 15.000 elever, inden for det tyske rige.
Da krigen endelig blev erklæret tabt,
blev de stadig sendt ud, for at kæmpe "Den Sidste Kamp"
Blændet af indstuderet fanatisme og trods manglende våben,
gjorde de hårdnakket modstand.
Halvdelen omkom...
[Oversat af Ghostrider]